ISSN 2786-6939 Засновник - Інститут сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України Видавець - Видавництво Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН Включений до переліку фахових видань України у межах кластера "Сільськогосподарські та ветеринарні науки". Спеціальності H1, H2, H6. Свідоцтво про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації: Серія КВ № 25079-15019Р від 10.12.2021. Мова видання: змішаними мовами: українська, англійська
Інститут сільськогог господарства Карпатського регіону НААН
МОЛОЧНА ПРОДУКТИВНІСТЬ КОРІВ СИМЕНТАЛЬСЬКОЇ КОМБІНОВАНОЇ (МОЛОЧНО-М’ЯСНОЇ ПОРОДИ) ЗА РІЗНИХ ВАРІАНТІВ ПІДБОРУ
Дослідження проведені у племінних стадах симентальської породи Львівської області (племзавод ФГ «Пчани-Денькович» і племрепродуктор ТзОВ «Літинське»). У господарствах використовували сперму чистопородних бугаїв симентальської породи і червоних бугаїв голштинської породи. На основі ретроспективного аналізу даних за період з 2007 по 2022 рр. в корів різних ліній вивчено показники молочної продуктивності. Так, у племрепродукторі ТзОВ «Літинське» найкращі результати з огляду на рівень молочної продуктивності отримано при кросах ліній ♂Редада × ♀Хоррора і ♂Редада × ♀Стрейфа, які характеризувалися вищим рівнем надоїв за перші три і вищу лактації. У стаді племзаводу ФГ «Пчани-Денькович» з огляду на рівень надою за лактацію кращі результати отримано при кросах ліній ♂Хоррора х ♀Редада, ♂Хоррора х ♀ Ромулюса і ♂Ромулюса х ♀Стрейфа. При використанні міжпородного схрещування встановлено різну ефективність підбору бугаїв голштинської породи до корів окремих ліній симентальської породи. За величиною надою за лактацію кращими були корови поєднань ♂Чіфа х ♀Стрейфа, ♂Старбака х ♀Редада і ♂Кавалера х ♀ Ромулюса
симентальськa породa, селекція, розведення, лактація, поголів’я, господарське використання, лінія.
Авторське право (c) 2026 Вікторія ДАНЬКІВ, Мирон ПЕТРИШИН, Ярослава ПАВЛИШАК, Наталія ФЕДАК, Андрій ШЕЛЕВАЧ, Василь ТОДОРЮК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
МЕТОДИКА ВИЗНАЧЕННЯ І МЕТОДОЛОГІЯ АНАЛІЗУ ОСОБЛИВОСТЕЙ РОЗПОДІЛУ МАСИ СКЛАДОВИХ У СИСТЕМАХ ТИПУ «СЕРЕДОВИЩЕ – РЕЧОВИНА»
Розроблення методичних прийомів аналізу особливостей змін рівноважного стану маси органічних та неорганічних речовин у системах типу «середовище – речовина» за дії екзо- і ендогенних чинників, які забезпечують об’єктивне оцінювання особливостей розподілу складових цих систем та встановлення параметрів шкідливого і/або захисного впливу окремо взятих чинників на гомеостаз їх маси. Для вирішення поставлених завдань застосовано гравіметричний метод і використано ряд фізико-хімічних властивостей складових, а саме: здатність органічних речовин горіти за низької й високої температури; здатність неорганічних речовин розчинятися у дистильованій воді, хлористоводневій кислоті та її суміші з нітратною кислотою (aqua regia aбо вода царів «В.Ц.»); здатність відцентрової сили ділити зразок на рідину і осад; здатність молекул електролітів дисоціювати на іони. Оцінювання визначених показників здійснено спеціально введеною формулою розрахунку (Δх = х0 ± хі ) дельти змін маси складових за дії екзо- і ендогенних чинників. Застосовані прийоми і способи нескладної методології аналізу результатів досліджень забезпечують визначення безвідносних і відносних показників маси легкозаймистих (ЛЗ) і термостійких (ТС) органічних (ОР) та неорганічних (НР) речовин мінералізованої золи (МЗ) порошкоподібних зразків сухого залишку (СЗ), розчинених і нерозчинених складових МЗ дистильованою водою і концентрованими кислотами вносять суттєві корективи в ідентифікацію й конкретизацію шкідливого і/або захисного впливу. Отримані показники дозволяють не лише аналізувати особливості розподілу складових у системах типу «середовище – речовина», але й обґрунтовувати їх зв’язок між парами (Н2О:СЗ; Н2О:МЗ; Н2О:ЛЗ; Н2О:ТС; СЗ:ТС; МЗ:ТС; ЛЗ:ТС; СЗ:ЛЗ; СЗ:МЗ; МЗ:ЛЗ).
зразки, методика, методологія, маса, вміст, співвідношення, склад
Авторське право (c) 2026 Ганна МАКСИМЮК, Ольга СТАДНИЦЬКА, Григорій СЕДІЛО, Зіновій ВОРОБЕЦЬ, Василь МАКСИМ’ЮК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ОСОБЛИВОСТІ ПОСТНАТАЛЬНОГО ОНТОГЕНЕЗУ МОЛОДНЯКУ ІНТЕНСИВНИХ ГЕНОТИПІВ ОВЕЦЬ
Наведено порівняльні дані розвитку молодняку овець різних генотипів, отриманих шляхом чистопородного розведення придніпровської м’ясної породи та промислового схрещування вівцематками придніпровської м'ясної – з баранами-плідниками породи мериноландшаф. У вівцематок, при чистопородному розведенні, показник плідності знаходився в межах – 146,8 % та відповідає референтному рівню для даної породи. При використанні промислового схрещування рівень плідності вівцематок підвищується до – 164,8 %. Отримано на 14,5 % більше ягнят ніж при чистопородному розведенні, при збереженості їх до відлучення 97,5 %. Встановлено особливості росту і розвитку молодняку овець даних генотипів. Помісні ягнята (F1) дослідної групи переважали однолітків контрольної групи за живою масою при народженні по баранцям на 6,9%,по ярочкам на 7,1 %. При відлученні різниця 17,48 % та 13,6 % відповідно з подальшим зниженням до 15,06% та 12,87 % в залежності від статі. Спостерігається статевий диморфізм, як співвідношення живої маси у самців і самок в усі облікові періоди, де баранці домінують над ярками з коефіцієнтом у ДП – 1,024 при народженні, та – 1,055 в інші вікові періоди. Серед помісних однолітків рівень даного коефіцієнта – 1,022 при народженні, підвищуючись до – 1,091 в подальшому. За показниками абсолютних приростів помісні тварини переважали своїх чистопородних однолітків при відлученні по баранчикам на – 19,3 %, y віці 8 місяців на – 15,9%. У ярочок дані показники в цей період на рівні 14,8 % та 13,5 % відповідно. Загалом помісі переважали своїх чистопородних аналогів за живою масою у віці від одного до восьми місяців, що може свідчити про добрі м'ясні якості, інтенсивність росту та значний генетичний потенціал їх скоростиглості
вівцематки, плідність, ягнята, придніпровська м’ясна (ДП), мериноландшаф (МЛ), помісі F1, ріст і розвиток, жива маса, приріст
Авторське право (c) 2026 Дмитро ТАРАН, Володимир ПОХИЛ, Олена ПОХИЛ, Неоніла КУДРИК, Дмитро ПЕРІГ Шелевач (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ВПЛИВ ГЕРБІЦИДІВ НА МОРФОМЕТРИЧНІ, ФЕНОЛОГІЧНІ ТА ФОТОСИНТЕТИЧНІ ПОКАЗНИКИ SOLIDAGO CANADENSIS L.
Метою дослідження було оцінювання впливу різних гербіцидів на морфофізіологічні показники Solidago canadensis L., зокрема висоту рослин, діаметр стебла, площу листкової поверхні, кількість відновних пагонів, а також фотосинтетичну активність. Дослідження виеонано у 2020–2025 рр. у природних фітоценозах західного Лісостепу України. Гербіцидну обробку виконували у фазі розетки та на ранніх етапах інтенсивного росту рослин, що дозволяло оцінити максимальний біологічний ефект системних препаратів. Варіант контролю не передбачав застосування хімічних засобів. Результати показали, що всі досліджені гербіциди пригнічують морфометричні показники та фотосинтетичну активність S. canadensis L., проте ступінь ефекту різнився. Найбільше пригнічення спостерігалося після обробки гербіцидом Лінтур (0,3 кг/га), який зменшував висоту рослин, діаметр стебла та площу листків, обмежував кількість відновних пагонів та суттєво знижував швидкість фотосинтезу, вміст хлорофілу та інтенсивність транспірації. Раундап Макс (4,0 л/га) демонстрував проміжний ефект, тоді як Діанат (1,5 л/га) пригнічував рослини помірно. Фенологічний розвиток рослин також уповільнювався, особливо після застосування гербіциду Лінтур, що проявлялося у затримці стеблування, бутонізації та цвітіння. Отримані дані можуть слугувати основою для розробки регламентованих схем хімічного контролю S. canadensis L., підвищення ефективності управління фітоценозами та збереження біорізноманіття на агроландшафтах і природних територіях
гербіциди, морфометричні показники, фотосинтетична активність, фенологія, системний контроль, інвазивні рослини, західний Лісостеп України
Авторське право (c) 2026 Ганна КОРПІТА, Іван ШУВАР, Галина КОСИЛОВИЧ, Оксана ОВЧІННІКОВА, Володимир АЛЬОХІН (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ЕФЕКТИВНІСТЬ ЗАСТОСУВАННЯ СУЧАСНИХ ПРОТРУЙНИКІВ У ЗАХИСТІ ЯЧМЕНЮ ОЗИМОГО ВІД КАМ’ЯНОЇ САЖКИ
У статті наведено результати досліджень розвитку кам’яної сажки (Ustilago hordei Kell. et Sw.) у посівах ячменю озимого в умовах Західного Лісостепу України впродовж 2024–2025 рр. Встановлено, що це захворювання займало провідне місце серед хвороб культури та впливало на формування врожайності. Показано, що інтенсивність розвитку хвороби колосу значною мірою визначалася метеорологічними умовами, зокрема кількістю та періодичністю опадів у фазі цвітіння–молочної стиглості зерна, які сприяли активізації інфекційного процесу та накопиченню інфекційного фону. Досліджено ефективність передпосівної обробки насіння протруйниками кінто Дуо, к.с. (2,5 л/т) та іншур Перформ, к.с. (0,5 л/т). Встановлено, що застосування протруйників забезпечувало надійний контроль розвитку кам’яної сажки на ранніх етапах органогенезу та сприяло формуванню продуктивних посівів упродовж усього періоду вегетації. Найвищу біологічну та господарську ефективність отримано при використанні препарату іншур Перформ, к.с. (0,5 л/т), який завдяки вираженій системній дії забезпечував максимальне зниження розвитку хвороби в період наливу зерна та найвищий приріст урожайності. У контрольному варіанті урожайність становила 3,7 т/га, тоді як застосування кінто Дуо забезпечило її зростання на 0,3 т/га, а іншур Перформ – на 0,5 т/га. Економічна оцінка підтвердила доцільність використання протруйників, оскільки умовно чистий дохід зростав на 2,3–4,33 тис. грн/га, а рівень рентабельності – до 82,9 %. Отримані результати засвідчують ефективність поєднання сортових особливостей із науково обґрунтованим вибором протруйника для повної реалізації продуктивного потенціалу ячменю озимого в конкретних агрокліматичних умовах
ячмінь озимий, сорт, розвиток хвороби, економічна ефективність
Авторське право (c) 2026 Галина БІЛОВУС, Оксана ВАЩИШИН, Іван ГОЛЕЦЬ, Ярослава БЕРНАТ, Марія ДОБРОВЕЦЬКА (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ХАРАКТЕРИСТИКА СЕЛЕКЦІЙНИХ ЛІНІЙ ВІВСА ЯРОГО ПОСІВНОГО (AVENA SATIVA L.) В УМОВАХ ПРАВОБЕРЕЖНОГО ЛІСОСТЕПУ УКРАЇНИ
У статті представлено результати селекційної роботи по вівсу ярому посівному (Avena sativa L.) проведеної на Верхняцькій дослідно-селекційній станції За період досліджень, автором доведена доцільність створення колекції з ціллю поповнення генофонду вівса ярого в Україні за для отримання нового вихідного селекційного матеріалу з оптимальними параметрами формування всіх властивостей та ознак у сучасних умовах. Метою роботи було надати характеристику лініям вівса ярого відібраними за основними господарсько-цінними показниками. Наведено результати за залучення у селекційному процесі зареєстрованих сортів та селекційних ліній вівса ярого посівного за для створення нового вихідного матеріалу, який за показниками господарської придатності не поступається кращим селекційним лініям. Проведено детальний аналіз погодно-кліматичних умов за вегетаційні періоди у 2021–2025 рр., який показав, що вони, в основному, сприяли росту і розвитку рослин. Хоча і були певні відхилення в окремі періоди як по температурі повітря, так і по опадах. Створено 4 перспективних лінії, які за врожайністю переважають стандарт Закат від 0,12 до 0,57 т/га в середньому за роками та характеризуються комплексом цінних позитивних сільськогосподарських ознак. Виділений матеріал є цінним селекційним ресурсом, використання якого дасть можливість пришвидшити селекційну роботу по створенню продуктивних та адаптивних сортів за різними напрями використання, при застосуванні різних за інтенсивністю технологій вирощування. Отримано «Свідоцтво про реєстрацію зразка генофонду рослин України» за номерами 2242, 2396, 2598 та 2688, які включено до робочої колекції вівса ярого Верхняцької дослідно-селекційної станції ІБКіЦБ та закладено на довгострокове зберігання у Національному банку генетичних ресурсів рослин України
овес ярий, селекційні лінії, продуктивність, стійкість до хвороб, свідоцтво
Авторське право (c) 2026 Людмила НЕЧЕПОРЕНКО (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
МОНІТОРИНГ СОРТІВ ТЮТЮНУ УКРАЇНСЬКОЇ СЕЛЕКЦІЇ ТА ПЕРСПЕКТИВИ РОЗВИТКУ НАЦІОНАЛЬНОГО ТЮТЮННИЦТВА
Виведення нових сортів та гібридів тютюну справжнього Niсotiana tabacum L. з високою врожайністю та якістю сировини, адаптивністю до стресових умов є надзвичайно актуальним, особливо в контексті змін клімату в Україні. У статті наведено результати багаторічної селекційної роботи Тернопільської державної сільськогосподарської дослідної станції ІСГ Карпатського регіону НААН зі створення нових сортів тютюну в умовах Західного Лісостепу України. В тютюновій сировині міститься більше як 70 різних хімічних речовин, але для її оцінки в основному використовують нікотин, білки і вуглеводи. Перспективні сорти тютюну української селекції, що володіють високою стійкістю до біотичних та абіотичних факторів, урожайністю (2,72-3,32 т/га), хорошою якістю сировини (вихід вищих товарних сортів становить 80-95%) й оптимальним хімічним складом (вмістом нікотину 1,10-2,08%, білків 4,58-6,70%, вуглеводів 1,11-4,10%): Берлей 38, Берлей 46, Тернопільський 14, Тернопільський перспективний та Український Новий мають широке поширення і користуються попитом на ринку України. Запорукою сталих врожаїв тютюну є використання перспективних сортів з високою імунологічною стійкістю до хвороб і шкідників та якісного насіннєвого матеріалу. Вирощування і реалізація насіння конкурентоспроможних сортів тютюну забезпечує дослідні станції значними надходженнями до спеціального фонду бюджету. Отримані результати можуть бути використані в навчальних закладах, профільних селекційно-насінницьких установах і в тютюносіючих господарствах різних форм власності
тютюн, сорт, гібрид, селекційний процес, стійкість, насінництво
Авторське право (c) 2026 Ганна БЯЛКОВСЬКА, Анатолій ЮРЕЧКО, Володимир ПАЩЕНКО, Галина ВОЗНЯК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
СОРТОВА РЕАКЦІЯ КАРТОПЛІ НА ФОРМУВАННЯ БІОМЕТРИЧНИХ ПОКАЗНИКІВ ЗА ОБРОБКИ ПОСІВІВ СТИМУЛЯТОРАМИ РОСТУ ТА МІКРОДОБРИВАМИ
Зі зростанням попиту на ранню картоплю, як цінний, високоякісний продукт харчування, а також обмеженість площ та мінливість кліматичних умовам у зонах, де сконцентровано її вирощування, постає потреба в удосконаленні агротехнологічних підходів до її вирощування. Метою дослідження було визначити вплив системи удобрення та величини посадкової фракції на розвиток і адаптивні властивості ранньостиглих сортів картоплі в умовах південної частини Західного Лісостепу України. У статті наведено результати експериментальних досліджень впливу окремих елементів системи удобрення та величини садивних бульб на розвиток вегетативної маси рослин та формування (зав΄язування) бульб ранньостиглих сортів картоплі. Встановлено, що на 60-й день після садіння найвищі біометричні показники, а саме: густота стеблостою, його вага і висота рослин картоплі сортів Спас та Слаута відмічено на варіанті за внесення мінеральних добрив у рекомендованій дозі та додаткового обробітку стимулятором росту нова-Марін і позакореневим внесенням мікродобрива нова-Макро за посадки фракціями 28-40 та 40-60 мм. Найбільшу кількість бульб сформував сорт картоплі Слаута за посадки насіннєвим матеріалом з величиною 40-60 мм та внесенні основного живлення та стимулятор росту нова-Марін
картопля, величина посадкової фракції, живлення, стимулятор росту, мікродобриво, листкова поверхня, бульба, урожайність
Авторське право (c) 2026 Андрій ДАРМАНСЬКИЙ, Роман ІЛЬЧУК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ФОРМУВАННЯ АДАПТИВНОГО ПОТЕНЦІАЛУ СОРТІВ ТРИТИКАЛЕ (ОЗИМОГО) ПІД ВПЛИВОМ МЕТЕОРОЛОГІЧНИХ ЧИННИКІВ ТА НОРМ МІНЕРАЛЬНИХ ДОБРИВ
Глобальні кліматичні трансформації останніх десятиліть, що супроводжуються різкими коливаннями агрометеорологічних показників, зобов'язують виробників шукати сорти з високим рівнем екологічної пластичності та стабільності реалізації генетичного потенціалу. Слід зазначити, що у світовій практиці немає універсальних сортів, здатних демонструвати однакові результати за різних типів ґрунтів, рівнів родючості чи агротехнічних моделей, оскільки мікрокліматичні та технологічні умови кожного окремого господарства є специфічними. У статті подано оцінку адаптивного потенціалу сортів тритикале (озимого), створених різними науковими установами, в умовах ґрунтово-кліматичних особливостей Західного Лісостепу. Встановлено, що формування посівів значною мірою залежало від гідротермічних умов: за оптимального режиму у 2024 р. (середньодобова температура 15,9 °C та 36,4 мм опадів) сходи з’являлися на 9-ту добу, а польова схожість досягала максимуму (95,1–95,6 %) за внесення N30Р90К90. Мінеральне живлення було ключовим чинником активізації осіннього росту, забезпечуючи приріст біомаси на 41–63 %, розвиток кореневої системи – на 85–90 %, а також збільшення кількості пагонів і листків на 30–52 %. Більш сприятливі погодні умови 2024 р. сприяли формуванню рослин, які були на 10–15 % потужнішими, ніж у 2025 р. Сорт Божич характеризувався високою адаптивністю до зниженого агрофону та інтенсивнішим ростом вегетативної маси. Водночас за умов підвищеного мінерального живлення (N30Р90К90) морфологічні показники всіх досліджуваних сортів вирівнювалися, що свідчить про повну реалізацію їхнього генетичного потенціалу за інтенсивної технології вирощування. Оптимізація системи живлення сприяла максимальному накопиченню цукрів (на 5,8–6,5 % більше порівняно з контролем без добрив) і забезпечила найвищий рівень перезимівлі рослин (94,0–95,1 %). Сорт Пудік підтвердив роль стандарту, продемонструвавши найвищу здатність до накопичення захисних речовин і зимостійкість, статистично перевищуючи інші сорти на 0,5–1,8 %.
тритикале (озиме), сорт, мінеральні добрива, метеорологічні чинники, польова схожість насіння, морфологічні показники, уміст цукрів, перезимівля рослин
Авторське право (c) 2026 Олександра ВОЛОЩУК, Ігор БУТЛЯР (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
КВАЛІМЕТРИЧНА ОЦІНКА ЯКОСТІ МОЛОКА КОРІВ ІЗ РІЗНИМИ ГЕНОТИПАМИ ЗА ЛОКУСОМ КАПА-КАЗЕЇНУ ЗАЛЕЖНО ВІД СЕЗОНУ РОКУ
У статті наведені дані досліджень впливу сезону року на якісні показники молока корів різних генотипів за фізико-хімічними та кваліметричними методами оцінки якості молока. Встановлено, що із 76 голів дослідних тварин частота генотипів АА, АВ та ВВ становила 48, 24 та 4 голови. Весною вміст білка у молоці корів ВВ був більше на 0,39 і 0,43 %, лактози – на 0,26 і 0,15 % (р<0,01), відповідно особин АА та АВ, жиру – на 0,07 % щодо особин АА, але – на 0,12 % менше, ніж у тварин АВ. Влітку молоко корів ВВ містило білка на 0,34 і 0,26 %, порівняно з тваринами АА та АВ. За вмістом лактози ці тварини займали проміжне місце між коровами АА та АВ, але за вмістом жиру поступались їм на 0,1 і 0,03 %. Восени молоко корів ВВ характеризувалося більшим вмістом білка на 0,78 і 0,66 % (р<0,05), жиру – на 0,2 і 0,05 %, лактози – на 0,07 і 0,06 % щодо тварин решти генотипів. За вмістом білку, жиру та лактози взимку молоко корів ВВ мало найвищі значення (3,33; 4,22 та 5,26 %) в порівнянні з коровами АВ (на 0,13; 0,21 і 0,13 % (р<0,01) і АА – на 0,10 (на рівні тенденції); восени – на 0,51 і 0,37 % (р<0,01), відповідно. За розрахунку кваліметричного показника якості та безпечності молока встановлено, що найбільш якісне молоко було отримано у корів всіх дослідних генотипів взимку та навесні – 89,7-94,0 % та 86,8-99,9 %, проте корови ВВ продукували молоко вищої якості практично у всі сезони року: навесні – превалювання становило 13,1 та 1,4 % по відношенню до тварин АА та АВ, літом – 10,0 та 0,6 %, восени – 13,5 та 1,8 %, лише в зимовий період максимальний показник якості був на 0,4 % менше, по відношенню до корів АВ
велика рогата худоба, генотип, кваліметрична оцінка, сезон року, якість молока
Авторське право (c) 2026 Тетяна ЄЛЕЦЬКА, Наталія РУСЬКО, Наталія КАМИШАН (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ВПЛИВ СОРТОВИХ ОСОБЛИВОСТЕЙ НА ФОРМУВАННЯ ПРОДУКТИВНОСТІ ПШЕНИЦІ ЯРОЇ М’ЯКОЇ
Пшениця м’яка (Triticum aestivum L.) вважається найбільш поширеною зерновою культурою у світі. Вона є однією з найважливіших культур і є основним джерелом вуглеводів і білків для людей. Продукти, отримані з пшениці широко використовуються і займають важливе місце у харчуванні людей. Стабілізуючим фактором виробництва зерна є сучасні сорти пшениці ярої, які відзначаються цінними господарсько-корисними ознаками, високим генетичним потенціалом урожайності. У статті наведено результати досліджень з формування врожайності пшениці ярої м’якої залежно від сортових особливостей. Дослідження виконували впродовж 2024-2025 рр. на дослідному полі Сумського національного аграрного університету. Об’єктом дослідження були наступні сорти: Трізо, Гренні, МІП Веснянка, Куінтус. За результатами досліджень урожайність пшениці ярої м’якої у досліджуваних сортів коливалася від 4,46 до 5,48 т/га. Найбільшу урожайність відмічено на варіанті з сортом Куінтус – 5,48 т/га, а найменшу на варіанті з сортом Трізо – 4,46 т/га. У сортів Гренні та МІП Веснянка даний показник становив на рівні 4,83, 5,18 т/га, відповідно
пшениця яра м’яка, сорт, польова схожість, продуктивна кількість стебел, урожайність
Авторське право (c) 2026 Микола РАДЧЕНКО (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ЕКОНОМІЧНЕ ОБГРУНТУВАННЯ ТЕХНОЛОГІЙ ВИРОЩУВАННЯ НАСІННЯ СОЇ В КАРПАТСЬКОМУ РЕГІОНІ
У статті наведено розрахунки економічної ефективності вирощування насіння нових сортів сої вітчизняної і іноземної селекції за різних технологій вирощування. Встановлено, що вибір технології вирощування має залежати від умов господарства, сортових особливостей та ресурсних можливостей. У більшості малих і середніх господарств сою вирощують переважно для власних потреб, насамперед для отримання якісного насіння. Дослідження показали, що навіть за базової технології сорти сої забезпечують понад 200% рентабельності, це підтверджує економічну доцільність і ефективність використання ресурсів без значних інвестицій. Інтенсивна технологія потребує більшого фінансування, однак забезпечує вищу врожайність і суттєвий чистий прибуток. Біологізована технологія поєднує високу економічну ефективність з екологічною безпечністю, що відповідає сучасним вимогам сталого агровиробництва. Вона є перспективною для отримання якісного насіння за мінімальних витрат і з високою рентабельністю
сорт, базова, інтенсивна, біологізована технології, урожайність, рентабельність
Авторське право (c) 2026 Ігор ВОЛОЩУК, Валентина ГЛИВА, Марія ВОЛОЩУК, Оксана СЛУЧАК, Галина ГЕРЕШКО, Ольга БУГРИН, Дмитро МІЗЕРНИК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
УДОСКОНАЛЕННЯ ТЕХНОЛОГІЧНИХ ПРИЙОМІВ ВИРОЩУВАННЯ ЕНЕРГЕТИЧНОЇ ВЕРБИ В УМОВАХ ЗАХІДНОГО ЛІСОСТЕПУ УКРАЇНИ
За результатами досліджень встановлено, що присипанням ґрунтом рослин у перший рік вегетації можна ефективно контролювати чисельність бур’янів та сприяти підвищенню урожайності біомаси. Наведено результати польових досліджень щодо удосконалення технологічних прийомів вирощування енергетичної верби (Salix) у зоні Західного Лісостепу України. Дослідження виконувалися впродовж 2022-2024 рр. на дослідних ділянках Заxідноукраїнського національного університету, які розташовані в зоні нестійкого зволоження. Погодні умови в роки досліджень за ступенем відхилення від середніх багаторічних даних як за окремими місцями, так і за період вегетації були в межах показників характерних для зони нестійкого зволоження Лісостепу України. Метою досліджень було оцінити ефективність міжрядного обробітку із присипанням рослин ґрунтом у перший рік вегетації як ефективної операції по контролю за бур’янами та фактору підвищення продуктивності стеблової біомаси енергетичної верби. Дослідження проведено на двох видах енергетичної верби Прутовидної «Збруч» (S. viminalis L.) та Тритичинкової (Salix triandra L.). У результаті застосування удосконаленого способу міжрядного обробітку ґрунту встановлено, що запропонований агротехнічний прийом покращує приживлюваність живців і стимулює розвиток кореневої системи дає можливість ефективно контролювати численність бур’янів в зоні рядків, що підвищує приживлюваність та стимулює ріст рослин. Верба Прутовидна сорту «Збруч» виявила вищу біологічну пластичність та більш виражену позитивну реакцію на удосконалений елемент догляду порівняно з вербою тритичинковою, що обумовлено інтенсивнішим стартовим ростом і здатністю до коренеутворення. Застосування удосконалених елементів догляду порівняно з традиційною технологією сприяє зростанню урожайності стеблової біомаси на 25 %.
живці енергетичної верби, біомаса, біопаливо, елементи технології вирощування, продуктивність біомаси
Авторське право (c) 2026 Антін ШУВАР, Віталій ПАНЬКЕВИЧ (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ВЗАЄМОЗВ’ЯЗОК АЗОТНОГО ЖИВЛЕННЯ ТА ПРОДУКТИВНОСТІ ЦУКРОВОГО БУРЯКА: РЕЗУЛЬТАТИ ПОЛЬОВИХ ДОСЛІДЖЕНЬ У ЗАХІДНОМУ ЛІСОСТЕПУ УКРАЇНИ
Мета дослідження полягала у встановленні залежності між рівнем азотного живлення та продуктивністю цукрового буряка в умовах Західного Лісостепу України. Польові спостереження проводилися у ПП «Західний Буг» протягом 2018–2024 рр. на ґрунтах різних агровиробничих груп — карбонатних і піщаних, а також чорноземах та лесових. Встановлено, що зростання дози азотних добрив супроводжувалося позитивною, але слабко вираженою тенденцією підвищення відносної врожайності. Найвищі значення формувалися в інтервалі 140–170 кг N·га⁻¹, що можна вважати зоною практичного плато. Перевищення рівня у 180 кг N·га⁻¹ не забезпечувало істотного приросту врожаю та супроводжувалося погіршенням технологічних показників (зниження цукристості, підвищення вмісту α-амінного азоту). Для чорноземів оптимум визначено на рівні 130–160 кг N·га⁻¹, тоді як для карбонатних і піщаних ґрунтів — 150–180 кг N·га⁻¹. Зроблено висновок про доцільність адаптивної, діагностично керованої системи внесення азотних добрив із використанням ґрунтової та рослинної діагностики
цукровий буряк, α-амінний азот, ґрунтово-кліматичні умови, адаптивне удобрення, прецизійне землеробство
Авторське право (c) 2026 Дмитро КИСЕЛЬОВ (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ОЦІНКА ЕФЕКТИВНОСТІ ФУНГІЦИДНО-ІНСЕКТИЦИДНОГО ЗАХИСТУ КУКУРУДЗИ ДЛЯ ЗМЕНШЕННЯ ПОШКОДЖЕННЯ КАЧАНІВ ХВОРОБАМИ ТА ШКІДНИКАМИ
У статті представлено систему фунгіцидного та інсектицидного захисту качанів кукурудзи та її вплив на інтенсивність розвитку основних хвороб та поширення шкідливих організмів. Основна увага зосереджена на найпоширеніших і найшкідливіших хворобах культури, зокрема фузаріозі, збудниками якого є представники роду Fusarium (зокрема Fusarium moniliforme J. Sheld. та інші), диплодіозі (Diplodia zeae Lev.), пухирчастій сажці (Ustilago zeae (Beckm.) Unger.), а також бактеріальних ураженнях, спричинених Bacillus mesentericus pv. vulgatus. Окрім аналізу хвороб, у роботі також розглядається питання поширення та шкідливості основних фітофагів кукурудзи, серед яких небезпеку становлять бавовняна совка, кукурудзяний метелик і дротяники. Оцінку ефективності захисних заходів проводили з урахуванням специфічних погодних умов 2024, 2025 рр., які суттєво впливали як на розвиток збудників хвороб, так і на динаміку чисельності шкідників. Встановлено, що комплексне використання фунгіцидів та інсектицидів у поєднанні з кліматичними факторами є важливою складовою інтегрованої системи захисту кукурудзи. Такий підхід дозволяє знизити рівень пошкодження качанів, обмежити поширення шкідників і, як наслідок, забезпечити збереження врожайності та підвищити якість зерна в умовах мінливої погоди
кукурудза, качан, фузаріоз, диплодіоз, пухирчата сажка, бактеріоз, бавовняна совка, кукурудзяний метелик, дротяник, фунгіцид, інсектицид
Авторське право (c) 2026 Олександра ВОЛОЩУК, Юрій СЕНЧИНА (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ФОРМУВАННЯ ПРОДУКТИВНОСТІ КАРТОПЛІ ЗАЛЕЖНО ВІД УРАЖЕННЯ ФІТОФТОРОЗОМ (PHYTOPHTHORA INFESTANS (MONT.) DE BARY) В УМОВАХ ЗАХІДНОГО ЛІСОСТЕПУ УКРАЇНИ
У статті наведено результати комплексної оцінки сортів та міжвидових гібридів картоплі різних груп стиглості за показниками стійкості до фітофторозу (збудник Phytophthora infestans (Mont.) de Bary) та продуктивності в умовах Західного Лісостепу України. Метою дослідження є визначення сортів і гібридів картоплі за врожайністю стосовно ґрунтово-кліматичних умов Західного Лісостепу України, а також оцінка їхньої стійкості до фітофторозу – однієї з найпоширеніших та найшкідливіших грибних хвороб культури. За результатами фітопатологічної оцінки досліджуваних сортів встановлено, що сорти Мавка та Мірамі характеризувалися середньою сприйнятливістю (4–5 балів) до збудника фітофторозу. Середньостиглі сорти Легенда та Соборна відзначалися середньою стійкістю – (6 балів). Високий рівень стійкості (7 балів) встановлено у середньопізніх сортів Червона Рута та Оксамит-99. Найвищі показники стійкості (7–8 балів) зафіксовано серед пізньостиглих міжвидових гібридів, що свідчить про наявність генетично зумовленого імунітету до фітофторозу. Частка здорових бульб у досліджуваних сортах та гібридах становила 94,5–99,6 %, при цьому рівень ураження фітофторозом знижувався зі збільшенням тривалості вегетаційного періоду. Аналіз продуктивності показав, що найвищу врожайність формували середньопізні сорти та окремі міжвидові гібриди, зокрема сорт Червона Рута та гібрид 90.694/67. Отримані результати підтверджують, що група стиглості є важливим чинником формування стійкості до захворювання та врожайності картоплі, а використання середньопізніх сортів і пізньостиглих міжвидових гібридів дозволяє знизити фітосанітарні ризики та підвищити ефективність вирощування культури
картопля, сорт, міжвидові гібриди, фітофтороз, розвиток хвороби, урожайність
Авторське право (c) 2026 Галина БІЛОВУС, Андрій СЕМЕРАК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ФЕСТУЛОЛІУМ (FESTULOLIUM) – ПЕРСПЕКТИВНA КОРМОВA КУЛЬТУРA В ПЕРЕДКАРПАТТI
Фестулоліум (Festulolium) – це багаторічний озимий злак рихлокущового типу, отриманий шляхом міжродової гібридизації різних видів костриць та райграсів. Залежно від поєднання батьківських форм зимостійкість цієї культури може коливатись від високої до помірної. Його цінність як кормової культури обумовлена біологічними характеристиками, такими як інтенсивне пагоноутворення, здатність до повторного відростання, висока реакція на удобрення, добре поїдання, значна продуктивність, поживність та тривале збереження у складі травостоїв. У статті проаналізовано перспективи використання фестулоліуму як високоефективної кормової культури. Зокрема, розглянуто його біологічні характеристики, кормові властивості, а також продуктивність у контексті отримання як корму, так і насіння. Дослідження проводилися протягом 2022–2024 років на дерново-підзолистих поверхнево оглеєних ґрунтах Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН у селі Лішня, Дрогобицького району Львівської області. Результати дослідження показали, що найкращі показники продуктивності досягнуто сортом Vѐtra. Цей сорт забезпечив отримання 37,9 т/га зеленої маси, 6,7 т/га сухої речовини та 0,458 т/га насіння. Такі показники підтверджують значний потенціал фестулоліуму як високоефективної кормової культури для подальшого впровадження в аграрному секторі
фестулоліум, гібрид, зразок, сорт, зелена маса, суха речовина, насіння
Авторське право (c) 2026 Леся БАЙСТРУК-ГЛОДАН, Марія ХОМ’ЯК, Вільма КЕМЕШІТЄ, Галина ЖАПАЛЕУ (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ОЗНАКИ ДОВГОТРИВАЛОЇ АДАПТАЦІЇ ТА ВІДТВОРЮВАЛЬНI ЯКОСТI У СВИНОМАТОК ВЕЛИКОЇ БІЛОЇ ПОРОДИ УГОРСЬКОГО ПОХОДЖЕННЯ
Наведено результати досліджень адаптивно-продуктивних якостей свиноматок великої білої породи угорського походження з використанням нової математичної моделі селекційного індексу, визначено критерії відбору провідної групи тварин основного стада та економічну ефективність їх використання. Дослідження проведено в СТОВ «Дружба-Казначеївка» Дніпропетровської області та лабораторії тваринництва Державної установи Інститут зернових культур НААН. Установлено, що максимальними показниками тривалості життя та тривалості племінного використання характеризуються свиноматки ІІІ піддослідної групи (Kh2=109,97-183,97 бала). Тварини зазначеної групи переважають свиноматок ІІ і І піддослідних груп за тривалістю життя і тривалістю племінного використання на 29,11-57,24 і 34,94 і 66,88 %, кількістю одержаних опоросів за період племінного використання – на 36,60 і 67,85 %, кількістю одержаних живих поросят усього – на 38,97 і 70,06 %, багатоплідністю – на 3,47 і 6,95 %, масою гнізда на час відлучення у віці 28 діб – на 3,46 і 6,44 %, масою гнізда на час відлучення у віці 28 діб – на 3,58 і 6,57 % відповідно. Максимальні показники збереженості поросят до відлучення у віці 28 діб (91,6±1,19 %) виявлено у свиноматок І піддослідної групи (Kh2=22,91-53,09 бала). Кількість достовірних коефіцієнтів парної кореляції між індексом адаптивно-продуктивних якостей свиноматки Kh2, тривалістю їх життя, тривалістю племінного використання та відтворювальними якостями становить 62,5 %. Коефіцієнт прямолінійної регресії (Rx/y, Rу/х) між індексом адаптивно-продуктивних якостей Kh2, тривалістю життя, тривалістю племінного використання, багатоплідністю та масою гнізда на час відлучення у віці 28 діб у свиноматок великої білої породи угорського походження коливається у межах від 0,031 до 13,19. Використання свиноматок ІІІ піддослідної групи (Kh2=109,97-183,97 бала) забезпечує одержання максимальної прибавки додаткової продукції. Вона становить +3,71 %, а її вартість дорівнює +188,74 грн. / гол. / опорос
свиноматка, порода, тривалість життя, тривалість племінного використання, відтворювальні якості, індекс, мінливість, кореляція, економічна ефективність
Авторське право (c) 2026 Віктор ХАЛАК, Ольга СТАДНИЦЬКА, Олександр БОРДУН, Богдан ГУТИЙ, Олена БЕЗАЛТИЧНА, Наталя КІБЕНКО, Оксана ШЕВЧЕНКО, Андріяна ДМИТРОЦА (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ЕФЕКТИВНІСТЬ АЛІМЕНТАРНОГО ВИКОРИСТАННЯ БІОДОБАВОК З МЕТОЮ КОРЕКЦІЇ ВІДТВОРЮВАНИХ ЯКОСТЕЙ ЛАКТУЮЧИХ СВИНОМАТОК ЗА ДИСКОМФОРТИНХ УМОВ УТРИМАННЯ
У статті представлено результати проведених експериментальних досліджень, спрямованих на оцінку доцільності використання у раціонах годівлі лактуючих свиноматок, породи велика біла, біологічно активних добавок Вікасолу (синтетичний аналог вітаміну К) та Алкоселю (продукт на основі хлібопекарських дріжджів Saccharomyces cerevisiae, збагачений органічною формою селену — селенметіоніном) в умовах порушення оптимальних параметрів мікроклімату тваринницьких приміщень у літній період. Дослідження було зосереджене на визначенні їхнього впливу на продуктивні показники свиноматок у період лактації, а також на інтенсивність росту й розвитку підсисних поросят, які додатково отримували зазначені біодобавки у складі годівлі. Результати проведених досліджень продемонстрували статистично підтверджене поліпшення відтворювальних і продуктивних показників свиноматок та їхнього потомства за умови використання досліджуваних біодобавок. Зокрема, у дослідних групах відзначено вірогідне зростання кількості як новонароджених, так і відлучених поросят, підвищення загальної маси гнізда на час відлучення, а також кращі показники збереженості молодняка порівняно з контрольною групою тварин. Особливої уваги заслуговують результати комбінованого застосування Вікасолу та Алкоселю, яке забезпечило найбільш виражений позитивний ефект. Така взаємодія препаратів продемонструвала їхню здатність посилювати захисні та продуктивні механізми організму свиноматок і поросят, що проявилося у вищих показниках відтворної здатності самок та інтенсивнішому розвитку молодняка. Це дає підстави рекомендувати поєднане використання зазначених біодобавок як ефективний інструмент корекції негативного впливу дискомфортних параметрів мікроклімату приміщень на репродуктивні функції свиноматок і життєздатність поросят
лактуючі свиноматки, поросята, кормові добавки, параметри мікроклімату, продуктивність тварин
Авторське право (c) 2026 Андріяна ДМИТРОЦА, Стах ВОВК, Василь ПУНДИК, Ярослав КОВАЛЬЧУК, Василь ТОДОРЮК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ВПЛИВ ГЕНОТИПОВИХ ФАКТОРІВ НА ФОРМУВАННЯ ПРОДУКТИВНОГО ДОВГОЛІТТЯ КОРІВ СИМЕНТАЛЬСЬКОЇ ПОРОДИ
Методом ретроспективного аналізу на підставі даних первинного зоотехнічного обліку (форми № 1-Мол., № 2-Мол.) проведено оцінку показників молочної продуктивності (надій за перші три лактації, найвищий надій, кількість молочного жиру та білка), а також за весь період господарського використання (кількість лактацій за життя, довічний надій, кількість виробленого молочного жиру і білка) корів, народжених у ТзОВ «Літинське» впродовж 1990–2018 років та у ФГ «Пчани-Денькович» – 2009–2020 років. Сформовано електронну базу даних яка містить інформацію про походження та продуктивність 734 корів у ТзОВ «Літинське» та 290 корів у ФГ «Пчани-Денькович». Встановлено, що в умовах передгірної зони Карпатського регіону помісні корови голштин × симентальська характеризувалися вищою скороспілістю (вік першого парування 18,9 місяців проти 24,2 і 27,5 у чистопородних сименталів, вищими надоями за першу і другу лактації на 11–38 %, однак суттєво меншою тривалістю господарського використання (2,7 лактації проти 4,6 і 5,4 лактації проти чистопородних сименталів) і на 20–41 % нижчим пожиттєвим надоєм. Встановлено, що вік першого плідного осіменіння негативно корелює із величиною надою за першу лактацію, а між рівнем надою за першу лактацію та тривалістю сервіс-періоду після першого отелення існує позитивний зв’язок (коефіцієнт кореляції в межах 0,299–0,491. Між величиною надою за першу лактацію та довічним надоєм існує невисокий негативний зв’язок (r= -0132–-0,305), що свідчить про те, що більш продуктивні корови-первістки імовірно відзначалися коротшою тривалістю господарського використання
симентальська порода, розведення, лактація, поголів’я, господарське використання, селекція, лінія
Авторське право (c) 2026 Вікторія ДАНЬКІВ, Мирон ПЕТРИШИН, Наталія ФЕДАК, Ярослава ПАВЛИШАК, Ольга СТАДНИЦЬКА, Василь ТОДОРЮК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ЗАБІЙНІ ТА М’ЯСНІ ПОКАЗНИКИ МОЛОДНЯКА ОВЕЦЬ ЗА РІЗНИХ СПОСОБІВ ВІДГОДІВЛІ
Об’єкт дослідження: технологія відгодівлі баранчиків асканійської м’ясо-вовнової породи з кросбредною вовною, інтенсивність росту молодняка, забійні і м’ясні якості. Мета досліджень: провести порівняльне оцінювання особливостей формування м’ясної продуктивності молодняка за стійлової відгодівлі та нагулу на природних пасовищах. Методи досліджень: загальноприйняті зоотехнічні (зважування, визначення приростів, проведення забою тварин та обвалювання туш), статистичні (опрацювання результатів досліджень та визначення їх вірогідності за Стьюдентом). Проведеними дослідженнями встановлено, що за стійлової відгодівлі у баранчиків поточного року народження були вищі значення середньодобових приростів на 30% (199 г проти 153 г) у порівнянні із нагулом на природніх пасовищах. Живої маси 40 кг при стійловій відгодівлі баранчики досягали на 21 добу раніше, ніж при нагулі на пасовищах. Експериментальний забій піддослідних тварин проводили після досягнення ними живої маси 40 кг. За величиною передзабійної та забійної маси, а також забійним виходом статистично значимих різниць між порівнюваними групами не встановлено. Маса охолоджених туш, а також співвідношення в них м’якоті та кісток не залежали від способу відгодівлі і були характерними для овець м’ясо-вовнових порід
молодняк овець, асканійські кросбреди, відгодівля, середньодобовий приріст, забійний вихід, індекс м’ясності
Авторське право (c) 2026 Мирон ПЕТРИШИН, Григорій СЕДІЛО, Стах ВОВК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Вплив дріжджів Saccharomyces cerevisiae та цитрату міді на гематологічні, імунні та оксидативні показники у поросних свиноматок
Використання кормових добавок у тваринництві, як заміна антибіотикам є актуальним питанням сучасності якому приділяється дедалі більшу увагу, причому пробіотики на основі дріжджів, зокрема Saccharomyces cerevisiae є найбільш перспективною альтернативою. Однак у світовій науці і практиці існують обмежені дані щодо їхнього впливу на організм свиноматок у період пізньої гестації. У статті представлено результати дослідження впливу кормової добавки на основі дріжджів Saccharomyces cerevisiae та цитрату міді на гематологічні, імунологічні та біохімічні параметри крові свиноматок у передродовий період. Дослідження проводилось у дві фази: підготовчий та дослідний період, відповідно 85 і 114 доба поросності. Встановлено, що на 114-й добу поросності у свиноматок контрольної групи спостерігалося істотне зниження кількості еритроцитів і лейкоцитів, рівня гемоглобіну та гематокриту що є ознаками розвитку анемічного стану за рахунок збільшення загального об’єму крові. Також у них фіксувалося підвищення рівня циркулюючих імунних комплексів і продуктів перекисного окиснення ліпідів, що свідчить про посилення оксидативного стресу і антигенного навантаження. Водночас свиноматки, які отримували дріжджову добавку та цитрат купруму зберігали стабільніші гематологічні показники, мали нижчі рівні ліпідних гідропероксидів та ТБК-активних продуктів, а також вищу лізоцимну і бактерицидну активність сироватки крові та кількість лейкоцитів. Тобто застосування досліджуваних добавок сприяє збереженню стабільного гомеостазу, покращує гемопоетичні показники, підвищує неспецифічну резистентність та знижує прояви оксидативного стресу. Статистична обробка результатів підтвердила достовірність змін. Отримані дані можуть бути використані для оптимізації системи годівлі та підтримання імунологічного статусу свиноматок у критичні періоди відтворення, що є перспективною стратегією для покращення їх репродуктивного здоров҆я
поросні свиноматки, Saccharomyces cerevisiae, цитрат міді, гематологічні показники, неспецифічна резистентність, ПОЛ, оксидативний стрес
Авторське право (c) 2026 Ярослав КОВАЛЬЧУК, Ірина КОВАЛЬЧУК, Наталія ФЕДАК, Богдан ПЕХІВ (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ВПЛИВ РОСТОСТИМУЛЮЮЧИХ РЕЧОВИН НА РІСТ ТА ПРОДУКТИВНІСТЬ СОЇ
У сучасному сільськогосподарському виробництві зростає інтерес до біодобрив та біологічно активних речовин, зокрема стимуляторів росту рослин, як екологічно безпечних альтернатив традиційним агрохімікатам. Соя, будучи провідною продовольчою та кормовою культурою, відіграє ключову роль у глобальній продовольчій безпеці. Це дослідження аналізує ефективність різних стимуляторів росту на продуктивність сої, зосереджуючись на польових випробуваннях. Вивчення впливу стимуляторів росту на врожайність, якість продукції та адаптивність сої до стресових умов є надзвичайно актуальним, особливо в контексті змін клімату в Україні. Огляд наукових даних, опублікованих у 2021-2025 роках, включає понад 30 досліджень з України, Бразилії, Іраку та Південно-Східної Азії. Проаналізовані біостимулятори включають екстракти морських водоростей, амінокислоти, вітаміни (фолієва кислота, нікотинамід, тіамін), мікробні інокулянти (BioMag, Rhizogumin-Plus) та синтетичні фітогормони. Результати показують, що ці речовини активують фізіологічні та біохімічні адаптаційні механізми, підвищують ефективність використання води, зміцнюють антиоксидантні системи та покращують засвоєння поживних речовин. Зокрема, комбіноване застосування стимуляторів росту та інокулянтів продемонструвало значне підвищення площі листкової поверхні, висоти рослин, кількості бобів, маси насіння та загальної врожайності. Використання біостимуляторів також покращує якість зерна, збільшуючи вміст білка та лізину. Інтеграція цих біологічних речовин у технології вирощування сої є ефективним та стійким підходом, що сприяє підвищенню врожайності, покращенню якості продукції та зменшенню залежності від традиційних агрохімікатів, узгоджуючись з принципами сталого сільського господарства
соя, біостимулятори, стимулятори росту рослин, урожайність, стресостійкість, стале сільське господарство
Авторське право (c) 2026 Вячеслав ТРИУС, Тетяна ОНИЧКО (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
НАПРЯМКИ ЗАСТОСУВАННЯ ТА АНАЛІЗ ВИРОБНИЦТВА КРОХМАЛЮ В УКРАЇНІ ТА СВІТІ
Виробництво крохмалю в Україні та світі є значною галуззю сільськогосподарської переробки, а проведені дослідження ринку включають розрахунок його основних показників, таких як обсяг випуску, експорту та імпорту продукції; сегментацію ринку за географією, операторами, цінами, сферами споживання. В останні роки спостерігається зростання виробництва, зокрема картопляного крохмалю. Це пов'язано з збільшенням посівних площ та врожайності картоплі, а також з модернізацією крохмальних заводів. Крохмаль виробляється з різних видів сировини, включаючи картоплю та кукурудзу. Українські підприємства активно працюють над збільшенням експорту крохмалю, зокрема на європейські ринки. Майже половина (48 %) від усієї продукції ринку крохмалю споживається харчовою промисловістю. Крохмаль входить до складу кожного другого продукту харчування, зокрема з нього роблять емульгатори і загусники для різноманітних соусів, кондитерських виробів, м'ясних продуктів і т. і. Крім харчової, активними споживачами крохмалю є паперова, фармацевтична, текстильна галузі. В якості допоміжної сировини крохмаль використовується в хімічній, нафтогазовій, ливарній та інших сферах
картопля, кукурудза, виробництво, крохмаль, харчова промисловість, фармакологія
Авторське право (c) 2026 Андрій СЕМЕРАК, Роман ІЛЬЧУК (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ВПЛИВ ГУСТОТИ СТОЯННЯ РОСЛИН І СПОСОБУ СІВБИ НА АДАПТИВНІ ВЛАСТИВОСТІ ГІБРИДІВ РІПАКУ ОЗИМОГО В УМОВАХ ЦЕНТРАЛЬНОГО ЛІСОСТЕПУ
У зв’язку зі зростанням попиту на ріпак озимий як сировину для кормової, харчової та енергетичної промисловості, а також із обмеженістю орних площ та мінливими кліматичними умовами, постає потреба в удосконаленні агротехнічних підходів до його вирощування. Метою дослідження було визначити вплив способу сівби, ширини міжряддя та системи удобрення на розвиток і адаптивні властивості гібридів ріпаку озимого в умовах Лісостепу України, зокрема на передзимовий розвиток та зимостійкість. Встановлено, що ефективність формування продуктивного стеблостою значною мірою залежить від оптимального поєднання густоти рослин, строків сівби та способу їх розміщення у рядках. Найбільш сприятливою густотою стояння для гібридних форм ріпаку озимого в даних умовах є 30–60 рослин/м², тоді як пізні строки сівби потребують її збільшення на 20–50 % з метою забезпечення достатньої зимостійкості й компенсаційного гілкування. З’ясовано, що рівномірне розміщення рослин у посіві сприяє покращенню адаптивної здатності гібридів, зокрема стосовно вологозабезпечення, освітлення, поживного режиму та стійкості до стресів. Паралельно із цим, значну роль у збереженні потенціалу гібридів відіграє система живлення. Встановлено, що оптимальні строки сівби (середина серпня) у поєднанні з густотою 450–550 тис. рослин/га забезпечують найкращий розвиток бічних пагонів, формування більшої кількості стручків і насіння, а також максимальну врожайність. Пізні строки сівби та надмірна густота негативно впливають на морфоструктуру рослин і знижують масу 1000 насінин. Визначено, що спосіб сівби також істотно впливає на мікроклімат посівного ложа, виживання рослин після зими, а борозенчастий спосіб забезпечує найкращі умови для формування структури врожаю. Оптимізація густоти стояння в поєднанні зі способом сівби сприяє підвищенню врожайності на 43–60 %, що має істотне значення для підвищення рентабельності виробництва та стійкості агроекосистем
ріпак озимий, густота стояння рослин, спосіб сівби, адаптивні властивості, перезимівля ріпаку, міжряддя, добриво
Авторське право (c) 2026 Сергій ВАСИЛЕНКО, Ігор ВЕРЕЩАГІН (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
АГРОБІОЛОГІЧНЕ ОБҐРУНТУВАННЯ ПРОДУКТИВНОСТІ СОЇ У ПРАВОБЕРЕЖНОМУ ЛІСОСТЕПУ УКРАЇНИ
У сучасних умовах глобальних кліматичних змін і зростаючого попиту на високобілкову сільськогосподарську продукцію соя виступає однією з провідних стратегічних культур. Правобережний Лісостеп України має значний потенціал для розширення площ під соєю завдяки сприятливим агрокліматичним умовам. Водночас нестабільність погодних факторів, деградація ґрунтів і коливання врожайності вимагають нових науково обґрунтованих підходів до вирощування цієї культури. У статті проаналізовано зміни посівних площ і врожайності сої в Україні за 2022–2024 роки, акцентовано на ролі Правобережного Лісостепу як ключового регіону її виробництва. Показано, що зростання температурного навантаження та дефіцит вологи призводять до зниження врожайності, особливо у ранньостиглих сортів. Разом з тим, застосування інокуляції насіння, мінерального живлення (N₃₀P₆₀K₆₀) та позакореневого підживлення сприяє підвищенню продуктивності до 3,61 т/га. Результати дослідження мають важливе значення для формування адаптивних агротехнологій в умовах нестійкого клімату. Отримані дані дозволяють оптимізувати технології вирощування сої для забезпечення сталого врожаю та покращення продовольчої безпеки України
соя, продуктивність, агробіологія, Правобережний Лісостеп, біопрепарати
Авторське право (c) 2026 Eрік ДЯЧУК, Віталій КРАВЧЕНКО, Леся ВИШНЕВСЬКА (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ОБҐРУНТУВАННЯ ЕКОЛОГІЧНО-ОРІЄНТОВАНИХ СПОСОБІВ ЗАХИСТУ РОСЛИН КУКУРУДЗИ ВІД ШКІДНИКІВ ТА ПАТОГЕНІВ
Серед зернових культур в Україні ключова роль належить вирощуванню кукурудзи. За підсумками останніх років її частка в загальних обсягах виробництва зерна становить майже 50 %. Спостерігається стала тенденція до збільшення валового виробництва кукурудзи на зерно. Сучасними дослідженнями багатьох науковців доведено, що для отримання високого урожаю кукурудзи, необхідно звертати увагу на всі складники технології її вирощування. Наведений у статті огляд джерел літератури засвідчує важливість елементів сучасних технологій вирощування кукурудзи, зокрема системи захисту посівів від шкідливих організмів. Інтегрована система захисту складається з обов’язкових, профілактичних, агротехнічних, організаційно-господарських заходів та прийомів, які необхідно використовувати з урахуванням розповсюдження і чисельності шкідливих і корисних організмів, а також загального стану рослин. В умовах залежності від несприятливих погодних умов, постійних стресових ситуацій та зниження негативного зовнішнього впливу на виробництво екологічно безпечної продукції обгрунтована необхідність безперервно проводити фітосанітарний моніторинг посівів кукурудзи з метою виявлення шкідників та найбільш небезпечних хвороб і своєчасного проведення (при потребі) хімічних профілактичних заходів найбільш ефективними та дозволеними до використання препаратами
кукурудза, захист рослин, фітосанітарний моніторинг, шкідники, хвороби, бур’яни, урожайність
Авторське право (c) 2026 Олександр БЕЗКРОВНИЙ (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
СТАН ТА ПЕРСПЕКТИВИ ІННОВАЦІЙНОГО РОЗВИТКУ АГРАРНОГО СЕКТОРУ УКРАЇНИ
У статті висвітлено основні результати наукових досліджень з питань інноваційного розвитку та трансферу технологій в мережі науково-дослідних установ регіонального рівня та державних підприємств дослідних господарств НААН за 2024 р. Запропоновано головні напрями розвитку інноваційної діяльності в НААН на перспективу. На підставі результатів аналізу інноваційної діяльності установ НААН регіонального рівня доповнено методичну базу, яка охоплює всі аспекти інноваційного розвитку НААН і може бути використана для розроблення механізмів їх реалізації. Одержані дані є науково-організаційною основою для подальшого інноваційно-інвестиційного розвитку аграрної науки
агропромислове виробництво, інноваційний розвиток, інноваційна діяльність, комерціалізація, капіталізація, трансфер технологій
Авторське право (c) 2025 Віктор ВЕРГУНОВ (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ІННОВАЦІЙНА ДІЯЛЬНІСТЬ ЯК ЧИННИК КОНКУРЕНТОСПРОМОЖНОСТІАГРАРНИХ ПІДПРИЄМСТВ
У статті розглядається поняття інноваційної діяльності, яка тісно пов’язана з конкурентоспроможністю аграрних підприємств, що пропонують свої товари чи послуги на регіональних та міжнародних ринках. Описані основні етапи впроваджень нових продуктів, які є ключовою характеристикою інноваційної діяльності. Проведено дослідження факторів, які сповільнюють використання інновацій на підприємствах, а також тих, що ускладнюють їх інтеграцію у виробництво та переробку сільськогосподарської продукції. Окреслено виклики зовнішнього середовища, які перешкоджають впровадженню інновацій в агропромисловому комплексі, зокрема, на рівні держави щодо створення дієвого механізму для підтримки інноваційної діяльності. Значну увагу приділено перспективним напрямам розвитку інновацій, спрямованих на підвищення конкурентоспроможності підприємства. Охарактеризовані основні напрямки сучасної модернізації агросектору. Визначено ключові характеристики конкурентних переваг аграрних підприємств, які формуються через постійне вдосконалення, розвиток конкурентного потенціалу, володіння достатніми ресурсами, глобальне бачення перспектив та ефективну розробку і впровадження конкурентних стратегій у контексті міжнародної діяльності. Проаналізовано сучасні тенденції впровадження інновацій в аграрному секторі України, їх вплив на ефективність виробництва та рентабельність. Визначено основні бар’єри на шляху інноваційного розвитку та запропоновано шляхи їх подолання. Обґрунтовано важливість активного розвитку інноваційного капіталу та посилення діяльності у сфері наукових досліджень і розробок як основних механізмів створення новітніх проєктів і технологій, що виступають фундаментом міжнародної конкурентоспроможності
інновації, інноваційна діяльність, конкурентоспроможність, впровадження, інноваційні процеси, інвестиції.
Авторське право (c) 2025 Володимир РАСЕВИЧ, Ірина РАСЕВИЧ (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
ЕКОНОМІЧНА ЕФЕКТИВНІСТЬ АГРОТЕХНОЛОГІЧНИХ ЗАХОДІВ ВИРОЩУВАННЯ СОЇ
Соя – основна зернобобова культура у світі, яка широко використовується в кормовій, харчовій, технічній та медичній промисловості. Корисні властивості бобів сої, високий вміст білку, агротехнічне значення і висока вартість продукції сприяють розширенню посівних площ. Рентабельність вирощування сої значно залежить від ринкових цін на добрива і цін на продукцію, а економічна ефективність агротехнологічних заходів вирощування сої є досить важливим показником, оскільки від окупності нових елементів технології залежить потенційна можливість впровадження їх у виробництво. У статті наведено розрахунок економічної ефективності застосування інокуляції сої препаратом Хістік, передпосівної обробки насіння мікоризоутворюючим препаратом Мікофренд і позакореневого підживлення СтимОрганіком у технології вирощування культури. Встановлено, що в умовах Західного Лісостепу на сірих лісових поверхнево оглеєних ґрунтах вищий рівень рентабельності отримали за висіву сорту Моцарт при застосуванні інокуляції насіння препаратом Хістік (0,4 кг/т), передпосівної обробки насіння Мікофрендом (1,5 л/т) і позакореневого підживлення СтимОрганіком (2 л/га): у 2023 р. – 79,6 % (при показнику на контрольній ділянці 65,5 %), у 2024 р – 97,1 % (на контролі 82,6 %). Сорт Титан за такої ж технології вирощування забезпечив показники рівня рентабельності відповідно 64,8 % (на контролі – 48,3 % у 2023 р.) і 89,6 % (на контролі 81,8 % у 2024 р.)
soy, varieties, economic efficiency, profitability, cost price
Авторське право (c) 2025 Олег СТАСІВ (Автор) https://creativecommons.org/licenses/by/4.0